spectaculozitate (Dicționarul explicativ al limbii române, ediția a II-a, 1998)SPECTACULOZITÁTE s. f. Însușirea de a fi spectaculos. –
Spectaculos +
suf. -itate.spectaculozitate (Dicționar de neologisme, 1986)SPECTACULOZITÁTE s.f. Însușirea de a fi spectaculos. [<
spectaculos +
-itate].
spectaculozitate (Marele dicționar de neologisme, 2000)SPECTACULOZITÁTE s. f. însușirea de a fi spectaculos. (< spectaculos + -itate)
spectaculozitate (Dicționar ortografic, ortoepic și morfologic al limbii române, ediția a II-a revăzută și adăugită, 2005)spectaculozitáte s. f.,
g.-d. art. spectaculozitắțiispectaculozitate (Dicționarul explicativ al limbii române (ediția a II-a revăzută și adăugită), 2009)SPECTACULOZITÁTE s. f. Însușirea de a fi spectaculos. —
Spectaculos +
suf. -
itate.